![Loading Events](https://egbyyegs5is.exactdn.com/wp-content/plugins/the-events-calendar/src/resources/images/tribe-loading.gif?strip=all&lossy=1&w=696&ssl=1)
- This event has passed.
…mit tesz a fény… – Nádas Péter fotográfiái
2013, January 31 @ 17:00 - 21:00 UTC+0
![0131_np_zaras.jpg](https://egbyyegs5is.exactdn.com/wp-content/uploads/2013/01/0131_np_zaras.jpg?strip=all&lossy=1&ssl=1)
A Nádas Péter 1959–2003 között készült fotográfiáit bemutató „…mit tesz a fény…” című kiállítás zárásaként 2013. január 31-én (csütörtökön) 17 órakor tárlatvezetést tart Bazsányi Sándor irodalomkritikus, a kiállítás kurátora.
18:00 Forgács Péter: Saját halál című, Nádas Péter írását feldolgozó filmalkotásának nyilvános vetítése a PIM Vörös termében
Belépőjegy: 800/400 Ft
A tárlat 2013. február 5-ig látogatható
Az író 70. születésnapján , október 14-én megnyílt fotókiállítás október 16-tól 2013. február 5-ig látogatható.
A Nádas Péter 1959–2003 között készült fotográfiáit bemutató „…mit tesz a fény…” című kiállítás zárásaként 2013. január 31-én (csütörtökön) 17 órakor tárlatvezetést tart Bazsányi Sándor irodalomkritikus, a kiállítás kurátora.
18:00 Forgács Péter: Saját halál című, Nádas Péter írását feldolgozó filmalkotásának nyilvános vetítése a PIM Vörös termében
Belépőjegy: 800/400 Ft
A tárlat 2013. február 5-ig látogatható
Az író 70. születésnapján , október 14-én megnyílt fotókiállítás október 16-tól 2013. február 5-ig látogatható.
Az elsősorban szépíróként ismert, pályáját azonban fényképészként kezdő Nádas Péter fotóit már a legelső évektől kezdve meghatározza az a „semleges figyelem”, amelyre viszont az író utal Világló részletek című esszéjében: „Ha a figyelem semleges, ha éppen semmit nem akarunk, még csak nézni sem, akkor önkéntelenül, ösztönösen követjük a fény és az árnyék útjait.” A jelen kiállítás hét témakörbe rendezve követi végig „a fény és az árnyék útjait” – a hatvanas évek elején készített képes tudósítások felvételeitől az ezredforduló tájékán keletkezett minimalista alkotásokig.
Tárgyukat tekintve találhatunk itt szociofotókat, portrékat, természetképeket, csendéleteket – a Nádas-féle látásmód tükrében, amely egyre inkább lemarja a tárgyi valóság fölös pompáját annak tartós alapszerkezetéig. Cserében viszont valamiféle jótékony fátyolszerűség – fény-árnyék raszter – ereszkedik a látható valóság lecsupaszított vázára. Hús a csontra. A Nádas által sűrűn emlegetett és szívósan alkalmazott „semlegesség” nem volna más, mint a részrehajlás nélküli figyelem megbocsátó gesztusa: a sokdimenziós voltában felfoghatatlan létezés vizuális modellezése, láttatása a fénykép kétdimenziós közegében. Hiszen a fotósnak az a dolga, hogy figyeljen arra, sőt mindarra, ami éppen az útjába kerül, amit muszáj valahogyan látnia és láttatnia.