![Loading Events](https://egbyyegs5is.exactdn.com/wp-content/plugins/the-events-calendar/src/resources/images/tribe-loading.gif?strip=all&lossy=1&w=696&ssl=1)
- This event has passed.
Zsila Sándor: Elfeledett érzések?
2016, February 2 @ 18:00 - 2016, February 29 @ 18:00 UTC+0
![zsila.jpg](https://egbyyegs5is.exactdn.com/wp-content/uploads/2016/01/zsila_2.jpg?strip=all&lossy=1&ssl=1)
Az utóbbi években egyre inkább úgy érzem, hogy a ma „valóságában” élők, dolgozók, életben maradni akarók gondjaik közepette elmorzsolódnak. Érzéseik, jó érzéseik elhomályosodnak, háttérbe szorulnak, figyelmük a racionális dolgokra fókuszálódik. Ösztöneik elcsökevényesednek, rosszul válaszolnak a megválaszolhatatlan kérdésekre, mert hatodik érzékük nem működik, nem segít. Akin pedig észre veszi a „tömeg” a szív hangjait, akinek a reakcióiban netán felcseng e régi dallam, azt akár lassan ki is közösíthetik, háttérbe szoríthatják, és teszik ezt tudatlan őszinteséggel, könyörtelenül.
Az utóbbi években egyre inkább úgy érzem, hogy a ma „valóságában” élők, dolgozók, életben maradni akarók gondjaik közepette elmorzsolódnak. Érzéseik, jó érzéseik elhomályosodnak, háttérbe szorulnak, figyelmük a racionális dolgokra fókuszálódik. Ösztöneik elcsökevényesednek, rosszul válaszolnak a megválaszolhatatlan kérdésekre, mert hatodik érzékük nem működik, nem segít. Akin pedig észre veszi a „tömeg” a szív hangjait, akinek a reakcióiban netán felcseng e régi dallam, azt akár lassan ki is közösíthetik, háttérbe szoríthatják, és teszik ezt tudatlan őszinteséggel, könyörtelenül. Ilyen világot élnénk ma? NEM! Nagyon remélem, hogy nem, ennek ellenére gondolataimat Váci Mihály: Azóta című vers részletével folytatom, ami bár jó ideje íródott, intelme sajnos még mindig, sőt, egyre inkább időszerű:
……………………………Halad a dologi világ,
és megtorpan az ember, kényelmesebb az élet,
de szomorúbb. Sokkal többet tudunk a létről,
mint amennyivel még el lehet viselni, felfedezünk
mindent az anyagról, s elveszti önbizalmát
az emberi szellem. Szabályozzuk a természetet
s felfal szabályozhatatlan természetünk,
ennyi tökéletes tárgy között
tökéletességéből mind többet veszít az ember.
És azóta újra és újra nekilátunk, jóra összeesküvők,
megcáfolni e történelmet,
s felhozni valamit az emberiség mentségére.
Ilyen gondoltatok generálták a kiállítás születését. A képekhez, képcsoportokhoz versek tartoznak, melyeket a “ritkán látott jóbarát” Lengyák István válogatott, és megtisztelés számomra, hogy a kiállítás megnyitását is elvállalta. Mindenkit szeretettel várunk!